- Hvem er det? Svar mig, Samantha! - Det kan du vel regne ud.
Fader Joseph? Er det ham, der er din elsker?
Han lytter. Han forstår mig.
- Jeg lytter da også. - Nej, det har du ikke gjort længe.
- Du siger jo aldrig noget. - Vi har intet at sige til hinanden.
Men derfor kan vi vel godt være et par.
- Hvem skal De tale med? - Med doktor …
- De skal tale med doktor Monnier. - Ja, netop.
Sjette sal, anden dør til venstre.
Tak.
Undskyld.
- Tak for i dag. - På gensyn.
- Godaften. - Godaften.
- Har De en aftale? - Ja, klokken 18.
- Klokken 18? - Ja, jeg kommer for sent, men …
- Kom indenfor. - Tak.
Min sekretær er gået for i dag. De er fru ...?
- Hvad er Deres navn? - Undskyld. Fru Delambre.
Hej, Jacques. Jeg skal tale med dig om din … Øjeblik.
Jeg skal lige tale med en kollega. De kan vente her imens.
Det ved jeg godt.
Jo, han har fortalt mig alt. Om skilsmissen, om konkursen.
Der er ærligt talt ikke noget, jeg kan gøre for ham.
Henvis ham til Hulcourt. Han er specialist i den slags problemer.
Ja, så siger vi det.
Kom indenfor.
De glemmer Deres taske.
Det er første gang, De er her, så vi tager formaliteterne først.
Værsgo at sidde ned. Alder, stilling, familie.
- Hvem har henvist Dem til mig? - Ingen. Jeg slog op i telefonbogen.
Jeg ville ikke gå til en i mit eget kvarter, så jeg ringede rundt.
Den første sagde "om to måneder", men det er meget presserende.
Jeg har et problem.
Et personligt problem.
- Må jeg? - Naturligvis.
Min mand kan ikke holde det ud. Jeg var egentlig holdt op, men …
- De har et personligt problem? - Ja.
I mit forhold.
Vi har været gift i fire år.
Undskyld …
Tak.
Det går ikke så godt mellem min mand og mig.
Han har forandret sig, siden han holdt op med at arbejde.
Hvad er der sket med ham?
Helbredsmæssige problemer.
- Arbejder De selv? - Ja, det har jeg altid gjort.
Min mand var imod det, men jeg duer ikke til at være husmor.
Jeg er ekspedient i en butik. Håndtasker, kufferter.
Undskyld mig.
Nej, det er jo derfor, jeg er her.
De kan komme i morgen kl. 15. Farvel igen.
Det må De undskylde.
Ud over min mand har jeg ingen at tale med.
- Ikke engang Deres kolleger? - Vitaler kun om arbejdet.
- Så har De vel familie? - Nej.
Jeg er bange for at blive sindssyg.
Har De talt med en … med Deres mand?
Jeg har forsøgt, men han behandler mig som en lille pige.
Vi har ingen børn. Jeg ville gerne, men nu er det for sent.
Han rører ikke ved mig mere. Vi har ikke noget sexliv længere.
Det stoppede for et halvt år siden. Fra den ene dag til den anden.
Jeg savner at dele nydelsen med ham. Men det handler ikke kun om den.
Kyssene, kærtegnene.
Hans krop mod min. Forstår De, hvad jeg mener?
Jeg er ikke vant til at tale om mig selv. Vi må hellere stoppe her.
- Er De villig til det? - Til hvad?
At tage mig som klient?
Hvor mange terapitimer? Er det ikke det, det hedder?
Ja, det kan De selvfølgelig ikke sige endnu.
Har De tid i næste uge? Torsdag, samme tid?
Bildte du hende ind, at du var psykiater?
Nej, det var hende, der troede det. Hun troede, jeg var doktor Monnier.
Psykiateren på samme etage. Hun havde en tid hos ham.
- Sagde du, hun var gået forkert? - Jeg indså det alt for sent.
Folk fortæller tit om deres problemer. Jeg troede, det gjaldt en skilsmisse.
Gider du give mig de bøger der?
Hvordan er hun?
- Hvad mener du? - Er hun sød?
Rent faktisk så …
- Hun begyndte at græde, og jeg … - Du blev forlegen.
- Hvad talte I om? - Problemer i hendes forhold.
Jamen så er hun jo kommet til en specialist.
Goddag.
- Jeg leder efter en bog. - Kan du være lidt mere præcis?
- Titlen er noget med "værelse". - Det er søreme en stor hjælp.
Har du lyst til at møde ham? Luc. Han kommer og henter mig.
- Ham gymnastiklæreren? - Han er instruktør.
- Instruktør af pornofilm? - Nej, i et fitnesscenter.
- Da du forlod mig … - Det var altså dig, der forlod mig.
Hvis hun har det dårligt psykisk, skal hun tale med en rigtig terapeut.
- Ring og aflys aftalen. - Jeg aner ikke, hvad hun hedder.
Der har vi Luc.
Har du det godt, skat?
Lue, William.
Jeg hører, du er en stor kanon inden for din branche.
- Lad os bare være Des. - Han har en fin humor.
- Er der ellers gang i businessen? - Jeg fatter ikke, hvad han siger.
Kom så, skat. Du skal jo til bodysculpt. Bye!
Lad os bare give hinanden kindkys næste gang.
Når hun kommer, siger du: "Jeg er ikke psykiater, jeg er skatterådgiver."
- Siger du det? - Selvfølgelig. Hvad tror du om mig?
Kan vi opponere mod rettelsen? Skattekontoret siger …
Myndighederne begik en fejl, da de tilskrev Dem to tredjedele.
En hjemmeboende myndig datter giver ret til en halvdel mere. Er De med?
Nej, ikke helt. Kan De gentage det?
- Jeg skal nok tage mig af sagen. - Tak, monsieur Faber. Farvel.
Trives Deres far som pensionist? Da jeg lærte ham at kende, -
- havde jeg stadig konditoriet. De må hilse ham. Farvel.
- Posten er klar, Var der andet? - Nej, gå De bare hjem og nyd livet.
- Skal jeg lave noget mad til Dem? - Nej, det finder jeg selv ud af.
Ja, det er synd og skam.
Godaften, doktor.
Sidste gang var der en ting, jeg ikke turde …
Det er ikke nemt for mig.
- Vi kan vel fortælle hinanden alt. - Jo, men …
Lyset er meget skarpt. Var det muligt at?
Min mand rører ikke ved mig mere. Hellere det end at få bank ..
… Men nu vil han have …
Undskyld.
Han vil have, jeg skal gå i seng med en anden mand.
Med en anden mand? En, De kender?
Nej, hvem som helst. Han tænker ikke på andet.
Han siger: "Du må kneppe, med hvem du vil."
Det er det ord, han bruger. "Kneppe."
Kvinder, som gør det for at overleve, har jo ikke noget valg, men jeg …
Det er snarere ham, der burde tale med en læge.
Hvordan kan De holde ham ud?
Det bedste ville være en separation, men det er ikke længere muligt.
- Hvorfor ikke? - Sådan er det bare.
Nu er jeg nødt til at tage hjem.
- Lad mig betale, hvad jeg skylder. - Nej, jeg…
Jeg har kun lige til toget. Kan jeg betale næste gang?
Hvornår har De tid? Mandag, samme tidspunkt?
Hør nu her…
- Jeg er ikke læge. - Det troede jeg ellers.
- De forstår mig ikke. - Jo da.
Ikke alle psykiatere er uddannede læger, men det er jeg ligeglad med.
Vi ses på mandag.
Madame Mulon, er der nogen, der har ringet? En ung kvinde?
- Hvad er navnet? - Det er lige meget.
Der er ingen, der har ringet.
Goddag.
Kunne jeg komme til at tale med doktor Monnier?
Har De en aftale?
Nej, jeg er monsieur Faber fra kontoret inde ved siden af.
Hvad drejer det sig om?
En veninde. Hun havde en tid her i begyndelsen af måneden.
Det er muligt. Og?
Vi mødtes i elevatoren, men hun havde travlt og bad mig ringe, -
- men jeg kan ikke finde hendes nummer.
- Hvornår var det? - Tirsdag den 2. kl. 18.
Ja, da ventede vi en førstegangspatient.
- Det må være hende. - Hun udeblev. Ringede ikke afbud.
Det er hende.
Hvad hedder Deres veninde?
Jeg kender kun hendes pigenavn. Jeg ved ikke, hvad hun hedder i dag.
Det er en indviklet historie.
- Jeg er nødt til at have fat i hende. - Jeg skal se, om doktoren har tid.
"Divaner så dybe som grave." Kender De Baudelaires digt?
Men et møde ansigt til ansigt er nok ved første konsultation.
Men jeg kommer ikke for at …
Jeg lytter.
Det mest almindelige problem, kvinder kommer til mig med:
"Jeg føler mig ikke begæret. Jeg tror, min mand er mig utro."
"Så må jeg også være ham utro."
Hendes fejltrin overrasker mig ikke. Det er svært at arbejde med sig selv.
Det besynderlige er Deres reaktion. De lod hende blive i troen.
- To gange, tilmed. - Nu er det i hvert fald slut.
Hun udeblev i sidste uge, og jeg har ikke hørt fra hende.
- Så er sagen jo afsluttet. - Nej. Jeg vil gerne se hende igen.
Gør, som De vil.
Hvis De mødte hende til en fest, ville De så også spørge mig om lov?
- Hun troede jo, at jeg var Dem. - Ja, De stjæler mine patienter.
Jeg må forklare hende, hvad der skete.
Jeg må have det nummer. Jeg ved intet om hende.
- De ved allerede for meget. - Nej.
- Jeg vil vide, hvor hun har hjemme. - Alle vil gerne ha' den i klemme.
Kvinder såvel som mænd.
Nej, beklager.
Jeg må ikke videregive en patients adresse og telefonnummer.
Og da slet ikke, når patienten ikke er min.
Det bliver 120. Euro.
- Det er en del af terapien. - Terapien?
Jeg har jo sagt, han nok skal tage imod Dem.
Farvel.
Det var kl. tre, og nu er den syv minutter over!
- Hør så her, doktor … - Hids Dem ned, monsieur.
- Goddag. - Goddag. Jeg ville
De hører Vejrtjenesten. I dag bliver det blæsende og regnfuldt.
En kvinde insisterer på at træffe Dem. Hun har ikke nogen aftale.
Jeg kommer med det samme.
Skal vi blive stående her?
Nej, kom indenfor.
Ved De, hvorfor jeg ikke dukkede op sidst?
Jeg er nødt til at fortælle Dem det. Jeg er ikke doktor Monnier.
Det ved jeg godt. Det har jeg vidst i en uge.
Jeg ringede for at få en ny tid, og så fik jeg fat i Monnier selv.
Jeg kunne ikke genkende hans stemme.
Jeg fik et chok og tænkte: "Hvis han ikke er ham, hvem er han så?"
Jeg burde ikke være kommet tilbage. Jeg tænkte:
"Det er hæsligt. Han ved alt om mig, og jeg ved intet om ham."
Monsieur Faber, De er altså skatterådgiver.
Hvad går det ud på?
Jeg hjælper mine klienter med deres skatteforhold.
Uden at fuske?
- Både ja og nej. - De fuskede i mit tilfælde.
Min situation ser ikke for god ud. Kan De tilgive mig?
Nej.
Jeg kunne have myrdet Dem. Det kunne jeg virkelig.
Det var en dum misforståelse. Jeg beklager det, der er sket.
Hvad så med mig? Jeg havde åbnet mig over for en ligegyldig fremmed.
Det føltes, som om De havde voldtaget mig. Ja, voldtaget mig.
- Der er ingen, der kan hjælpe mig. - Jo, det tror jeg, der er.
Nej, det er der ikke.
Jeg er på vej!
Forstyrrer jeg?
Er De sammen med Deres familie?
Med familien? Nej.
Jeg gik omkring i kvarteret. Jeg hader, når natten falder på.
Butikkerne lukker, og folk går hjem. Det burde jeg også gøre.
Jeg skammer mig over, at jeg bare sådan gik sidste gang.
Det gør ikke noget.
Jeg kommer, fordi jeg ikke har Deres telefonnummer.
Og jeg har ikke Deres, madame Delambre.
- Har De søgt oplysninger om mig? - De forsvandt jo.
Jeg spurgte bare doktor Monnier, hvor jeg kunne få fat i Dem.
- Hvad skete der så? - Hvad tror De selv?
Jeg er bange for, at min mand skal tage telefonen.
- Så De opgav Vejrtjenestens nummer. - Vi bruger det i butikken.
Hvis de lover regn, stiller vi paraplyer i vinduet.
Tirsdag halv syv, monsieur Faber?
Helt i orden.
Men hvordan kalder jeg Dem?
Kald mig bare Anna.
- Nej, jeg mente telefonisk. - De skal ikke ringe. Vi ses tirsdag.
- Nå, hvad synes du? - Den er blød og dejlig.
Ikke vinen, Luc. Vær nu ærlig.
Han er…
- Han er meget kropsfikseret. - Meget. Slet ikke din stil.
- Jeg må befri dig for mine bøger. - Det haster ikke.
Er muskelbundtet ligeglad med, at du tilbringer en aften sammen med mig?
Jeg sagde, jeg skulle til møde på universitetet.
Har du set mere til hende? Kvinden, der græder?
Ja.
- Sagde du, du ikke var psykiater? - Ja da. Det var jeg nødt til.
- Hvis makeup er det her? - Det er din.
- Har du gemt den? - Ja, for tilfældets skyld.
- Har du ikke lyst til at blive? - Nej, William.
Det var bare …
… Sådan noget, der sker.
- Hvilken etage? - Sjette.
- Der skal jeg også af. - Jeg tager trappen.
- Seks etager op? - Ja, jeg er tidligt på den.
- Det virkede troværdigt med briksen. - Jeg tager en middagslur af og til.
Jeg kom lidt for senti dag, for der var så mange mennesker på gaden, -
- og så blev jeg angst og måtte gå ad de små gader.
Havde det ikke været nemmere at komme i bil?
Min mand har forbudt mig at køre bil.
Han forbyder Dem at køre bil og at ryge. Hvad ellers?
Jeg tænker på, hvad han går og laver derhjemme hele dagen.
- Hvordan forløber dagene for Dem? - De forløber bare.
Jeg vågner, går på arbejde. Det er det hele.
Var det ikke noget at få Dem et mere interessant arbejde?
Jeg har været det hele. Ekspedient, servitrice, ryger …
Smådranker på de aftner, hvor jeg er deprimeret.
Der er én ting … Men det er mere en lidenskab end et arbejde.
Da jeg var barn, gik jeg til ballet i syv år. Jeg elskede det.
Det var hårdt, men jeg elskede det. Og jeg elskede min lærer.
Han var den første, der rigtig kiggede på mig.
Gad vide, om jeg stadig kan?
Hvad med at prøve?
Prøv engang.
Kom nu.
Undskyld, men …
Der er kommet en vigtig fax.
Jeg kommer igen senere.
- Hvad med at begynde at danse igen? - Jeg er blevet for gammel.
- Ikke til at tro på Dem selv. - Det gjorde jeg, da jeg var ung.
- Da De var ung? - Ja.
Jeg gjorde alting i en tidlig alder. Jeg gik ud af skolen, da jeg var 14.
Da jeg var 16, løb jeg hjemmefra. Hvis man da kunne kalde det et hjem.
Vi boede i en campingvogn, for vi rejste fra sted til sted.
Vi var altid på farten. Altid på vej sydpå, ned til solen.
Hverken kærlighed eller had. Jeg eksisterede ikke.
Hver aften kom hun hjem med en fyr.
Hun sendte mig udenfor, og så glemte hun mig.
Min mor havde aldrig nogen med hjem.
Jeg må gå nu. Jeg skal nå et tog klokken halv.
- Bor De langt væk herfra? - I Schweiz.
I et roligt kvarter i en forstad. Små haver, små huse.
Det er vel sådan, Schweiz ser ud. Skal vi aftale en ny tid?
Farvel.
- Var der et problem? - Ikke ud over de fyldte askebægre.
- Er hun en ny klient? - Ja. Hvorfor?
- Jeg har ingen sagsmappe på hende. - Den tager jeg mig personligt af.
Mine patienter kommer her for at beklage sig, fordi ingen gider lytte.
Ikke engang frisører eller bartendere har tålmodighed længere.
For hende er De det ideelle øre.
Er det noget skidt?
Så længe hun ikke udviser nogen sygelig adfærd, -
- kan jeg ikke forbyde Dem at mødes med hende.
Deres erhverv minder meget om mit.
Vi behandler samme slags neuroser. Noget udbasuneres, andet skjules.
Jeg lytter til hende, men at løse hendes problemer …
Hendes problemer eller Deres?
Der vil gå en rum tid endnu. De havde ikke nogen tid i dag, mademoiselle.
Madame.
- Han venter en klient mere. - Jeg venter.
Jeg kan vel trække tolden fra? Ellers beskattes varerne jo to gange.
Det kan ikke være rigtigt. Jeg har jo ikke engang solgt det hele.
Jeg kan ikke hjælpe Dem. Der mangler for mange oplysninger.
- De har jo fået det hele. - Ja, men Deres sag er kompliceret.
Meget kompliceret. Vi må tage det en anden gang.
Nu skal jeg følge Dem ud.
Så ses vi snart igen.
De glemte den her sidst.
Tak.
Den sidder fast.
Må jeg?
Tak.
Er det ikke kedeligt med alle de mapper, alt det papirarbejde?
Overhovedet ikke. Hele vores liv er at finde i vores skatteoplysninger.
Fødsler, ægteskaber, skilsmisser, fremgang, konkurser, dødsfald.
Min mand er bekymret over, jeg kommer sent hjem, når jeg har været her.
Hvad er han bekymret for?
- Han tror, jeg er sammen med nogen. - En psykiater?
Nej, en mand. Altså en elsker.
Men var det ikke netop det, han gerne ville have?
Forudsat at jeg fortæller ham om det.
I dag sagde jeg, jeg skulle arbejde over i butikken.
- Jeg ved ikke, hvorfor jeg løj. - Sig det dog, som det er.
At jeg går til psykiater? Det ville jo være endnu en løgn.
Han ville ikke kunne forstå, hvad jeg skulle her.
De behøver ikke fortælle ham alt.
Man har vel lov til at have hemmeligheder i et parforhold.
I et parforhold?
Hvorfor går De altid med slips? Er De tvunget til det?
Nej, jeg er ikke tvunget til det.
Gør det Dem mere tryg?
- Hvad er der, madame Mulon? - Ikke noget.
Kan jeg få noget at drikke?
Selvfølgelig.
Madame Mulon, er De sød at lave noget kaffe?
- Te. - Nej, en te og en kaffe.
Hvor tror hun, hun er? Det er ikke nogen bar, det her.
Min mand … Jeg har set ham dø.
- I en drøm? - Nej, i virkeligheden.
Det er jeg ked af at høre. Hvornår skete det?
For et halvt år siden.
Han var ved at dø på grund af mig.
Som barn var jeg dårlig til at læse, til at regne, til at gå.
Det vender tilbage en gang imellem.
Jeg bytter om på højre og venstre. Jeg blander ord sammen.
- De går ind ad den forkerte dør. - Ja, også det.
Jeg ville køre bilen ud af garagen. Sådan en med automatisk port, De ved.
Det ved jeg slet ikke noget om.
Jeg kom til at sætte den i bakgear.
Og jeg så slet ikke, at min mand stod der, gemt i mørket.
Hvorfor stod han der i mørket?
Det var en leg, vi legede.
Jeg hørte hans skrig, men for sent. Hans venstre ben blev knust.
- Han blev invalid. - Sidder han i kørestol?
Nej, han går bare med stok. Han bryder sig ikke om den, men …
En gang imellem falder han, og så må jeg hjælpe ham op.
Tak, madame Mulon.
Og siden ulykken har han ikke rørt ved mig.
Han tror, han vil kunne begære mig igen, hvis jeg tager mig en elsker.
Det er farligt at lege med den slags.
- De kunne jo blive forelsket. - I hvem?
- I ham, den anden mand. - Jeg skal jo lige møde en først.
- Hvem er den bedrøvede dame? - Det ved jeg ikke rigtigt.
Hun ville gøre mig deprimeret.
Måske var hun min fars hemmelige kæreste.
Nej, det var han for samvittighedsfuld til.
Men han havde dog et godt øje ti madame Mulon.
- Deres sekretær? - Ja. Hun var ret besnærende engang.
Besnærende? Det ved jeg ikke hvad betyder.
Det betyder … tiltrækkende.
Farvel.
Jeg fik da trykket nogen i hånden. Dem.
- Det er da en begyndelse. - Vi ses på torsdag.
- Goddag, madame Mulon. - Goddag, Jeanne.
Jeg troede ikke, hun kom her længere.
Hun ved jo, du ikke er psykiater.
- Nå, nu er jeg med. - Nej nej.
Hun taler bare om sin forkvaklede mand, der piner hende.
- Så må hun da forlade ham. - Det er ikke så enkelt.
Hun er bange for ham.
Så er det godt, hun har mødt dig. Vil du redde hende?
Virkelig overbevisende.
- Hvad? - Du sagde "hmm" som en psykiater.
Hvorfra ved du, at psykiatere siger "hmm'"?
Fordi jeg har været i terapi hos en i et halvt år nu.
Hvorfor dog?
- For at bearbejde min sorg. - Er der en, der er død?
Sorgen oven på vores bristede forhold.
Hvad så med den lille sludresofa?
Det møbel, jeg skulle hente.
Det er godt, De tager den.
Her bliver den ikke brugt. Den vil stå bedre hjemme hos Dem.
- Den er flot, ikke? - Meget.
Tag det her billede med. Det er du jo så vild med.
- Vil du ikke komme til at savne det? - Nu skal jeg. Du må gerne få det.
Hej, Willie. Lad du hellere en mand om det der.
- Den er jo enorm. - Jeg har den største på markedet.
Du er vel nok heldig.
Jeg kan godt skaffe dig en. Importøren træner i mit center.
- Tak, men jeg har ikke kørekort. - Det mener du ikke?
Vi må af sted, hvis vi skal nå det i den her trafik.
Det vidste jeg sjovt nok, du ville sige.
- Du er ikke særligt cool. - Nej. Jeg har slugt en paraply.
- En, der tilmed var slået op. - Tag og slap lidt af.
- Hvad laver De her? - Er Deres lede sekretær her ikke?
- Hun har fri i dag. Hvorfor lede? - Det er tydeligt at se.
- Hvor har De været? - Med en klient til torskegilde.
- Det kunne De godt have sagt. - Vi havde jo ikke nogen aftale.
- Jo, vi aftalte onsdag. - Torsdag.
Nej, onsdag. Det er vel ikke noget, jeg har drømt?
Det var torsdag. Jeg tager fejl af og til, som De jo ved.
- Jeg skal sådan tisse. - Til venstre for enden af gangen.
- Skal jeg gå med? - Nej, jeg har ikke brug for vidner.
- Til venstre. - Jeg har forstået det.
De har det altid så ryddeligt. Alting er lagt på plads.
- Hvem gør rent her? - Det gør jeg selv.
- Er De manisk? - Nej, men jeg …
Jeg kan bedst lide det sådan.
Min fars lighter.
Den er det eneste, jeg har efter ham, ud over et fotografi.
Men jeg er ikke engang sikker på, det er ham.
De vil gerne vide mere, ikke?
Han døde, da jeg var spæd. Bilulykke. Det var min mor, der kørte.
Min mor dræbte min far, og jeg var nær ved at dræbe min mand. Nu ved De alt.
- Det er besynderligt. - Hvad?
Ulykken gentager sig. Som mor, så datter.
- De har fjernet den bedrøvede dame. - Ja. Staklen havde hængt der i 30 år.
- Har De boet her i 30 år? - Længere end det.
Jeg er født her og har altid boet her. Kontoret har været min fars.
Da han blev pensioneret, overlod han det til mig.
Og her kunne De have alt Deres legetøj.
Ja, som De ser.
Den er sjov, den her.
Hvad kalder De ham?
Det er en hemmelighed.
Min Zouzou.
Hvad betyder det? Min joujou?
Ja, legetøj.
Forsigtig, den er skrøbelig.
- Hvad arbejdede Deres far med? - Det samme som mig.
Det gentager sig altså også. Som far, så søn.
Det her var ikke mit drømmejob. Jeg ville være opdagelsesrejsende.
Erobre kvinder og hele verden, men det blev ved den her lejlighed.
- Rejser De aldrig? - Jo, i embeds medfør.
- I fjor var jeg i Belgien. - Og kvinderne? Bor De alene?
Må man ikke tale om Dem?
- Den låste dør allerinderst. - Det var mine forældres soveværelse.
Jeg taler om Dem, ikke om lejligheden.
- Bør De her? - Nej, jeg skal besøge nogen.
Det skal jeg også.
- Min psykiater. - Dr. Monnier?
- Er det ham, De går hos? - Nej, det er en anden.
- En anden psykiater? - Det kan man godt sige.
- Hvordan fungerer det med ham? - Udmærket. Og med Dem?
Det er som at være til tandlæge. Det gør endnu mere ondt bagefter.
- Jeg kan ikke tage elevatoren. - Hvorfor ikke?
- Det kan jeg bare ikke. - Prøv at tage den bare én etage.
Nej. Dr. Monnier siger, jeg ikke er parat til det.
Jeg ville … - Jeg…
- Undskyld. - Nej, efter Dem. Sig frem.
Min mand rører ikke ved mig længere, fordi …
Fordi han ikke længere kan få erektion.
Det er sådan set lige meget for mig.
Vi kunne bare gøre det på en anden måde.
Men nej, i hans hoved er det dødt.
Men ikke fuldstændig dødt.
- Det spøger stadig i ham. - Som fantasier?
Ja, netop. Fantasier.
Han elsker at se på, når jeg går i bad eller på toilettet.
Det er da rene ord.
Hvis det kan hjælpe ham, så … Forstår De mig?
Nej, jeg forstår det ikke. Jeg synes, han burde gå til lægen.
- Det var da forfærdeligt sagt. - Er Deres mand da ikke forfærdelig?
- Hvorfor tromler De ham ikke ned? - Det har jeg allerede gjort.
Nej, jeg mener, hvorfor gør De Dem ikke fri af ham?
Jeg får ikke min frihed ved at forlade ham, men ved at finde ham igen.
Det må De virkelig undskylde.
- Det er jeg ked af. - Jeg bet.
- Ville De tale med mig, monsieur? - Nej, jeg kom bare lige forbi.
- Bare lige? - Ja.
- Jeg går til frokost. Har De spist? - Nej.
Det er patientens opgave at indsamle ledetråde.
Psykiateren ved ingenting. Han ved kun, at patienten ved det, -
- men patienten ved det ikke selv. Er De med?
Nej.
Jo mere jeg omgås hende, jo mindre forstår jeg af, hvad der foregår.
Deres slipseknuder er ulastelige, Deres skattesager fejlfri.
Men gid Deres tilfældige møde med psykiatrien må lære Dem dette:
Man kan ikke kontrollere alt. Der vil altid ske svipsere.
Det her er ikke nogen terapitime, men De kan jo give maden.
Det slog mig lige Hvordan kan De vide, at hun faktisk er gift?
- Hvorfor skulle hun lyve for mig? - De løj da om, at De var psykiater.
Måske er hun lystløgner. En falsk neurotiker hos en falsk psykiater.
Det er meget muligt.
Eller endnu bedre …
Hun gik ikke forkert, men ringede med vilje på hos Dem.
- Hvilken etage? - Hvor skal De af?
- På sjette. - Det skal jeg også.
- Har De fået nok af mine historier? - Så henviste jeg Dem til Monnier.
- Hvordan ser han ud? - Han ligner ikke en skatterådgiver.
Hvad med Deres mand? Hvordan ser han ud? De har vel en mand?
- Har De nogen cigaretter? - Nej. Hvad hedder han?
Marc. Tilfreds?
- Han fik et flip. - I jalousi?
- Han ved, jeg går i terapi. - Skygger han Dem?
Med hans ben? Han har vel kigget i min kalender.
Han mener, man skal fortælle hinanden alt, så det gjorde jeg.
Hvordan alt?
Jeg har en elsker. Jeg boller med ham efter arbejde.
Min mand gættede på, at det var Dem.
Ja, psykiateren, altså.
- Doktor og patient, De ved. - Hvorfor fortalte De ham alt det?
Han vil jo have, jeg skal finde en anden.
Jeg har svært ved at forstå jeres forhold.
Da jeg mødte ham, var det mig, der var forkrøblet.
Hans lykke gjorde mig glad.
Hans lykke, ja. Et ord, man sjældent hører nu til dags.
Han var altid glad. Det var derfor, jeg elskede ham.
- Elsker De ham ikke mere? - Jeg holder af ham.
Hvis De holder af ham, hvorfor kommer De så her?
Hvad forventer De af mig?
Jeg har fået nok af det her forhør.
Min klient har endnu ikke modtaget en kopi af testamentet.
Beklager, men det haster. Øjeblik.
Kom indenfor.
Nej, det er meget beklageligt. De har til den 12.
Det er absolut sidste frist. Tak for Deres forståelse.
Det må De undskylde. De er ...?
Ja, det er mig, der er ham.
- Jeg lytter. - Det er ret indviklet.
Det er jeg vant til. Hvad er problemet?
De er mit problem.
De kender min kone, Anna.
Mit navn er Mare. Det har hun sikkert fortalt Dem.
Det er altså dér, det foregår.
Jeg troede først, det var dr. Monnier.
At det er ham, der knepper min kone.
Jeg sendte en herhen for at se efter. Men hun går altså ikke hos en læge.
Hun løj for mig. Det beviser, at hun har noget at skjule.
Hun kommer her ikke for at få styr på sine skattesager.
Men det generer mig ikke. Hun kan gøre, hvad hun vil.
- Hvad vil De her? - Se, hvordan De ser ud.
- Det går bedre med benet? - Fortæller hun Dem alt?
Ikke alt, men hun fortalte mig om ulykken.
Og De troede på hende?
Jeg forstår. Det kan være bedre ikke at vide, hvad der egentlig er sket.
Du har bare at gøre hende glad.
Monsieur Faber, Deres elevator er ikke sikker.
Hvis den skulle falde, er der ikke noget sikkerhedssystem.
Så må vi håbe, De ikke er i den.
Sikke en behagelig mand.
Meget.
At erfare, at fader Joseph er bøsse, har gjort Samantha deprimeret.
Hun forsøger at begå selvmord, men Richard redder hende.
Han tilgiver hende alt. Kan deres kærlighed antændes på ny?
- Hvor langt er vi? - Snart på anden sal.
- Hvordan har De det? - Dårligt. Jeg har lyst til at skrige.
Gør det bare.
- Hold Dem ikke tilbage. - Nu skriger jeg!
Gør det bare.
- Går det? - Jeg må have virket latterlig.
Overhovedet ikke. Jeg ved, hvordan det er.
Det er en stor dag for mig. En enorm sejr.
Også for mig. Men næste gang gør De det alene.
Så behøver De ikke længere gå hos dr. Monnier.
Hvorfor går De til psykiater?
Det er ham, der har brug for mig. Jeg er hans eneste patient.
Farvel.
På vejen herhen fik jeg det, som om jeg var på ferie.
Solskinnet mindede mig om somrene i Sydfrankrig.
Man har fri og tager sig god tid. Man kører til stranden på knallert.
- Kender De det? - Sådan da.
- Har De det ikke godt? - Jo, helt fint.
- De har det vist også godt. - Bedre. Nå, det har De bemærket?
I de seneste par dage har jeg af en eller anden grund været gladere.
Min mand har også bemærket det. Han tror, det er sexrelateret.
Han er begyndt igen. Det er ikke nok for ham, at jeg har en anden.
Så jeg fortalte ham, hvad vi gør sammen.
- Sammen? - Min elsker og jeg.
Hvad fortalte De ham?
Elskov på psykiaterbriksen.
Han kan sikkert godt lide, at jeg boller med en psykiater.
En skatterådgiver er jo ikke lige så ophidsende. Tag det ikke personligt.
Tror De, vi kan fortælle hinanden alt?
Ja, det skulle jeg mene.
Efter jeg havde fortalt ham, hvad jeg gør med min elsker, blev jeg …
I går, da jeg lå i badekarret, pillede jeg ved mig selv.
Det var ikke første gang, men denne gang nåede jeg helt derop.
Helt hvor op?
"At få orgasme" lyder så klinisk, så jeg siger "nå helt derop".
Hvad siger De selv?
Se dog ikke sådan på mig.
- Synes De, det er uanstændigt? - At tage et bad?
- Hvor langt er De kommet? - Jeg kan ikke fortsætte med hende.
Det er klart. De var ikke forberedt.
En kvinde, der taler om sin nydelse, skræmmer manden.
Det vækker gamle rædsler. Han bliver som en lille dreng igen.
Men De kan ikke gøre det forbi nu. De er nødt til at gennemføre det.
Når døren til kvindens mysterium står på klem, er det svært at lukke den.
Nej, hør nu her, monsieur Faber.
Deres far, monsieur Fernand, han var et fremragende menneske.
Vi forstod hinanden. Jeg behøvede ikke forklare ham noget.
- Hvad tager du for det? - Ingenting. Er du tosset?
Hun skal da betale. Sådan er reglerne.
Er det stadig hende, der taler, og dig, der lytter?
- Ja. Overrasker det dig? - Ikke når det drejer sig om dig.
Du har aldrig turdet tage det første skridt. En underlig blokering.
- Det må da undre hende. - Det er ikke derfor, hun kommer.
En kvinde, der fortæller en skatterådgiver om sine orgasmer?
Bliver du liderlig af det?
- Du forstår ingenting. - Er du blevet tilhænger af cølibat?
Du bad mig om et råd. Hvad er det, du vil?
- Det er jo det, jeg ikke ved. - Smid hende ud, eller hop på hende.
- Ellers hvad? - Du svarede ikke.
- Jeg kan ikke smide hende ud. - Du har ikke lyst til det.
- Jeanne, du er jaloux. - Og hvad så?
Du havde drømme og ambitioner. Du ville skrive romaner, -
- ikke arbejde på et bibliotek. Støvet har gjort dig bitter.
Godaften.
- Hvad vil De her? - Deres sekretær lod mig vente.
Jeg har set mig lidt omkring. De har det godt her.
Jeg så en nøgen pige overfor. De keder Dem sgu da ikke.
- Hvad gør De? Det gør ondt. - De gør også mig ondt.
Vær venlig at forsvinde. Jeg ønsker ikke at tale med Dem.
Jeg har tænkt over det. Vi tre kan ikke fortsætte sådan her.
- Hvad snakker De om? - Om jeres forhold.
Vi har ikke noget forhold. Jeg er forelsket i hende.
Det var ikke planlagt. Men jeg forstår Dem godt. Har De fortalt hende det?
Jeg havde aldrig troet, hun ville være sammen med en fyr som Dem.
Det er jo fint, at hun har fundet en. Men …
Ikke noget hemmelighedskræmmeri. Det skal foregå hjemme hos os.
- De spøger. - Ser det sådan ud?
Kom og knep min kone hjemme hos os.
Det stikker. Der sidder stadig små jernstumper derinde.
Inden jeg mødte hende, var jeg et røvhul.
Jeg anede ikke, der fandtes piger som hende.
"Kvinden i mit liv." Det må da betyde noget.
Kun døden kan skille os ad.
De er jo syg.
Ja, kærligheden er en uhelbredelig sygdom.
Hvordan går det med Deres mand?
- Interesserer det Dem virkelig? - Ja.
Han er faldet lidt ned. Han stiller ikke spørgsmål længere.
"Udyret i junglen." Foregår den i Afrika? Med rovdyr?
Nej, i England. Den handler om grå, melankolske mennesker.
- De må gerne låne den. - Tak.
Er det en ny kjole?
- Kan De lide den? - Ja, den klæder Dem virkelig.
Nej, ikke lampen.
Tak.
Undskyld, men eksekutoren insisterer på at tale med Dem.
Jeg ringer til ham senere. Jeg er optaget, som De nok kan se.
Jeg går nu.
Nej. Hvorfor det?
Deres arbejde er vigtigere.
Jeg ringer til Dem.
Farvel.
- Skal jeg tænde lyset? - Nej, det er ikke nødvendigt.
Hallo?
Hvad går der af Dem? Hvorfor ringer De så sent?
Hvilket vindue?
Farvel.
Hun bad Dem ringe til det her nummer. Hun ringede for ti minutter siden.
- Det skulle De have sagt. - De var jo optaget.
Hallo? Det var pænt af Dem at ringe.
Hvor er De? På arbejde?
Jeg må tale med Dem.
- Lige nu? - Ja, nu.
- Kom herhen. Jeg venter på Dem. - Så ses vi om lidt.
Havde Vejrtjenesten ikke lovet regn?
Der sker kun uforudsete ting nu.
Vil De have noget at drikke?
- Kaffe? - Ja tak.
Nej, hellere et glas Et eller andet stærkt.
Jeg kan ikke finde min far. Min fars lighter, altså.
- Kan jeg have glemt den her? - Jeg skal nok se efter.
Det regnede, da jeg gik herfra sidst. Kan De huske det?
Og hvem møder jeg på gadehjørnet? Min mand.
Han var så elegant i ny skjorte.
Jeg spurgte, om han skulle mødes med nogen. Han svarede ja, med mig.
Han lo.
Han havde lejet et værelse på et hotel i nærheden.
Jeg sad på sengen og vidste ikke, hvad jeg skulle gøre af mig selv.
Han lagde sin hånd her, på min hals.
En ganske voldsom handling. Det gjorde mig bange.
Men så begyndte han at kærtegne mig, -
- mens han klædte mig af.
Han kærtegnede mig på halsen, på brysterne, mellem lårene.
Han sagde ømme ord til mig.
Det føltes, som om han var en anden mand.
Han lagde mig ned på sengen og lod lyset være tændt.
Han tog min hånd og bad mig kærtegne ham.
Hele den nat slap vi ikke hinanden. Vi havde fundet hinanden igen.
- Jeg vil undlade at gå i detaljer. - Nej, tværtimod.
Udelad ikke en eneste detalje. Munden, tungen.
Fingrene, fantasierne.
Sadistisk? Masochistisk? Fækalt?
Samleje? Vaginalt? Analt?
Hvad går der af Dem?
De må gerne fortælle alt, men jeg må ikke høre alt.
Jeg så Dem sammen med Deres mand den nat.
Hotelværelset ligger lige over for mit kontor.
Det havde De måske ikke bemærket?
Nej.
Deres mand har været her for at tale med mig.
- Jeg tror ikke på Dem. - To gange. Det vidste De ikke?
- Hvorfor? - Han ville tale om Dem.
De taler om ham. Han taler om Dem.
Hvorfor har De ikke fortalt mig det?
"Knep min kone hjemme hos mig." Det sagde han til mig.
Men det var vel mere ophidsende at kneppe hende for næsen af mig.
I løbet af den nat, talte han da i telefon?
- Det ved jeg ikke. - Han ringede til mig.
Han sagde, jeg skulle overvære forestillingen overfor.
Ja?
Deres klient kom for en halv time siden. Skal jeg bede ham vente?
Lad ham bare komme ind. Vi er færdige.
De ser ikke helt rask ud.
De skal ikke være bekymret.
Tosomheden skulle jo være lykken, men jeg var glad for at blive skilt.
Jeg kan sidde og se åndssvage tv-serier og proppe mig med chips.
Goddag.
Jeg ville aflevere bogen. Den var ikke min kop te.
Historien er meget rørende, men slutningen er dårlig.
Har De fundet min lighter?
Nej.
En lille gave.
Tak, det var pænt af Dem.
Kom indenfor.
- Så bare to minutter da. - Kom ind.
Det er fra vores nye rejsekollektion.
Rejse?
De kan også bruge den, når De skal ud og købe ind.
- Vi har ikke set hinanden i … - To uger og to dage.
Jeg burde ikke have fortalt så meget. Jeg ønskede ikke at chokere Dem.
Jeg var bare lykkelig over at have genfundet min mand. Troede jeg.
Jeg har forstået visse ting nu. Ting, som har gjort ondt på mig.
Vi har talt ud. Jeg fik lettet mit hjerte, og nu har jeg det bedre.
Jeg forlader ham.
Hvad, hvis han nægter?
Bare ærgerligt. Jeg vil være fri igen. Var det ikke det, De rådede mig til?
Hvad med os? Vores samtaler?
Ja, vi har vel sagt alt, hvad vi havde at sige.
Ja, men så.
Anna …
Det glæder mig, at du har det bedre.
Forsøg at blive lykkelig. Lige meget med hvem, bare du er lykkelig.
Farvel.
Hej. Jeg kommer vel ikke for tidligt?
Nej, jeg er færdig med arbejdet.
- På en søndag? - For at slå tiden ihjel.
Jeg tager revanche. Sammen med Luc stod den mest på grøntsager og ris.
Jeanne … - Det er forbi.
- Er han gået fra dig? - Nej, jeg gik fra ham.
Det var forfærdeligt.
Selvi hans arme følte jeg mig mere ensom end nogensinde.
Da vi blev separeret, sagde du: "Der findes andre mænd."
Men når det kommer til stykket, så er der slet ikke så mange.
Glem, hvad jeg sagde.
De har ringet til skatterådgiver Faber. Læg venligst en besked.
William, det er mig, Anna.
Er du der? Nej?
Hvis du er der, så lad være med at tage telefonen.
Jeg ser dig sidde ved skrivebordet. Iført slips.
Nej, vel ikke om søndagen.
Nu har jeg gjort det.
Jeg har bestemt mig for at begynde et nyt liv, et lettere liv.
Jeg er ikke længere en forvirret pige. Jeg er vokset takket være dig.
Jeg har aldrig før haft det så godt sammen med nogen.
Vi kunne sige alt til hinanden. Uden fusk, uden løgn.
Det troede jeg ikke var muligt.
Jeg rejser langt væk. Væk fra alt. Jeg vil prøve at begynde forfra.
Det kan jeg også takke dig for.
Jeg er glad for, at jeg gik forkert den dag.
Jeg ville bare sige tak. Tak for alt.
Nu kører mit tog snart, så jeg lægger på nu.
Farvel.
- Forlader De os, Faber? - Det var nu eller aldrig.
- Ser De stadig hende kvinden? - Nej, hun forlod Paris. Og sin mand.
Så lykkedes det Dem altså.
Det er netop målet med terapien. At kappe navlestrengen, at flytte.
Farvel, doktor.
Monsieur Faber, vi fandt den her under Deres sofa.
Tak.
Fem, seks, syv, otte.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte.
Nej, stop! Stop, Pascal.
Duer ikke. Det er ikke Svanesøen, det er jo nærmere elefantdansen.
Om igen. Lidt mere yndefuldt.
Ret ryggen.
Vi begynder forfra. Ind på række.
Fem, seks, syv, otte.
Anna, du har fået den her besked. Jeg forstod den ikke rigtigt.
Flot.
Hovedet, Viviane.
Vi ses i morgen klokken 11. Og glem nu ikke Deres selvangivelse.
Den skal vi bruge. Det er en aftale. Farvel.
Hej.
Du er ikke gået forkert.
Jeg fik en besked om, at nogen havde noget til mig.
Hvordan fandt du mig?
- Jeg ringede til dit nummer. - Hvilket nummer?
Vejrtjenesten. De lovede regn nordpå, sol sydpå.
Jeg tøvede, men så …
Jeg var overbevist om, at du var taget sydpå, ned til solen.
Ligesom da du var barn. Ned til stranden og knallerterne.
- Du husker da også alt. - Spørgsmålet er hvorfor.
Hvorfor ledte jeg efter dig overalt?
Jeg savnede vores møder.
Det gør jeg også.
Nå, hvad kom vi fra?
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service